Kom igen!
Snälla, kom igen!
- Brian! - Hej, fröken Reif.
- Är din mamma sen? - Ja.
Men du behöver inte sitta här ensam!
Nästa gång hon är sen kan du väl hälsa på mig i ditt gamla klassrum?
Vi kan börja med dina läxor, gå igenom historielektioner...
Ja. Vad är det?
Det är en överraskning åt några vänner som jag ska träffa.
- Vill du se? - Ja.
Den ser god ut.
Lägg undan telefonen. Du gillar väl fortfarande att läsa?
- Ja... - Just det!
Jag blev precis klar med min första barnbok,
och jag vill att du får läsa den först.
'Lilla Snow var en smart och glad liten valp.'
'Han hade vacker päls...'
-'...också snäll, smart och glad.' -Du, Brian...
- Ser du städerskan där inne? - Ja.
Gå och säg till henne att hon inte ska svabba golvet förrän du går.
Du kunde ha halkat och gjort dig riktigt illa!
Du måste vara en man nu.
Lära folk att respektera dig.
Kom igen! Jag sitter här.
- Hej! - Hejsan!
- Vad gör han? - Hon svabbade precis där han gick.
Det var nära att han halkade och slog sig.
- Herregud... - Jag vet.
Han är ju så rar.
Han hjälper alltid klasskamrater som har det svårt.
Barn som han försöker jag få att vara bestämda och stå på sig.
Särskilt när det gäller deras säkerhet.
Okej, tack. - Hej, gubben!
- Förlåt för att jag är sen. - Jag är trött.
Jag vet. Hämta dina saker, så går vi hem.
Tack för att du höll honom sällskap. Du blir en jättebra mamma.
Tack!
- Ha en jätteskön kväll. - Detsamma.
- Och Brian, spela inte för mycket tv-spel. - Okej. Hej då.
- Det här är ett samtal från... - Jeff.
Intagen på countyts kriminalanstalt. Alla samtal spelas in och övervakas.
För att avvisa samtalet, tryck 9. För att ta emot samtalet...
Hallå?
Hej.
- Tjena! - Hej.
- Ursäkta, gäller det nåt? - Nej, det är lugnt.
- Har du gått vilse? - Nej, jag ska träffa en kompis.
- Jaha, och vad heter din kompis? - Kim.
- Förlåt. Jag ska också träffa Kim. - Varför?
Nej, det är jag som har organiserat träffen.
Jaha!
- Okej. - Förlåt!
Ja, hon nämnde att hon skulle bjuda in nån mer.
Jag heter Emily.
- Hej. Leslie. - Trevligt att träffas.
Detsamma. Vill du ha hjälp med det här?
- Javisst... - Ska jag ta den här?
Nej, den klarar jag. Du kan ta den är.
Och så får du den här. Tack.
Hur känner du Kim?
- Vi jobbar hos henne i affären. - Jaha, så trevligt!
Ja, hon sa att hon letade anställda.
- Hur länge har du bott i stan? - I två veckor.
Men jag var ofta här på vägen till Jackson Hole, så jag känner väl till den.
Gift?
- Nej! - Vadå?
Om nån vill ha mig är han galen, och jag vill inte dejta galningar.
Så det blir inget.
Gillar du stora, kraftiga eller långa, gängliga killar?
- Tja... - Va?
- Kanske gängliga. - Jaså!
Jag vet sju killar på rak arm som skulle döda för en dejt med dig.
Allihop är min mans vänner. Toppenkillar.
Jag vill först se bilder, för jag går inte på blinddejter.
Förlåt, naturligtvis. Påminn mig efter mötet.
Vi ska vara på ovanvåningen.
- Leslie! - Förlåt.
- Hur känner du Kim? - Jag undervisade hennes barn.
- Är du lärare? - Det kan du lita på.
Då måste du vara jättesmart.
Ja...
- Knack, knack! - Ja! Här har vi dem!
Vilka fina flickor!
- Låt mig ta den här. - Tack.
- Vi har mumsat och väntat i 25 minuter! - Det var en eftersläntrare på skolan.
Den här bruden är asrolig!
- Och har med paj! - Jag älskar sötsaker.
Du överträffar alltid dig själv!
Jag tänkte att det vore perfekt för vårt första möte.
Det är mitt sätt att tacka för att ni kommer.
- Fan, den ser fantastisk ut! - Leslie, vi är i kyrkan.
- Förlåt, men den är så fin! - Vänta, är det här på riktigt?
Vadå? Har ni ingen humor? Varför blev alla så allvarliga?
- Okej. - Vi hugger in.
Ja, det är ingen prydnadssak.
Vi borde ha det som tradition att äta paj på mötena.
Alice, tack för att du pratade med fader Marcus.
Det var inget!
Allihop, det här är Leslie. Hon hjälper mig och Dylan i butiken.
Vad trevligt att träffa dig!
- Leslie, kan du ta en cupcake åt mig? - Javisst.
Behöver du hjälp med att sätta dig? Du bär visst på nåt extra.
Ja, det gör jag. Tack ska du ha.
- Gud, så fin! - Visst är den tjusig?
Du milde! Har hon jobbat hela dagen och bakat paj?
- Tack, Alice. - Du store tid!
Så gott!
- Smör, eller hur? - Ja.
Hur kan nåt så läckert vara så onyttigt?
Jag är oerhört glad att vi äntligen gör det här.
Ja.
I dag vill jag bara att vi presenterar oss och lär känna varandra.
Vi har ingen dagordning att uppfylla.
Vi är här för att stötta varandra i detta multikulturella krig.
Just det.
Jag har blivit hjärntvättad till att skämmas för mitt kulturarv.
Att känns skuld över det välstånd
som våra makar, våra fäder och våra bröder skapat i västvärlden
och som alla andra har dragit nytta av.
Vi är alla hjärntvättade.
Jag är lärare nere på skolan, och...
Jag...
Jag vill verkligen bli mamma, och...
Det tar lite längre tid att bli gravid än vad vi väntade oss.
Kanske ger Gud mig ett högre syfte.
- Den här klubben. - Ja.
Ja...
Jag gillar namnet. Man får en känsla av nåt som går i arv.
Ja...
Ska vi presentera oss i tur och ordning
och kanske kasta fram idéer om vad vill att det här ska vara?
DÖTTRAR FÖR ARISK RENHET FÖRSTA MÖTET
- Hej... - Du var inte beredd!
Jag heter Marjorie.
Jag vet inte om jag ska vara här. Bli inte arg nu.
Du kan aldrig göra mig arg, Marjorie. På riktigt!
Det här behöver inte vara nåt annat än vad du vill att det ska vara.
Finns det nån särskild anledning till att du kom hit i dag?
Jag vill bara ha råd om grejen på jobbet.
Vill du förklara vad som har hänt, så kan vi prata igenom det?
Ja, okej... Jag jobbar i stan.
Först vill jag säga att jag inte hatar henne. Jag hatar ingen.
Men jag jobbar i stan och bussen tar en timme åt båda hållen.
Jag har slitit röven av mig i två år,
så att jag ska kunna få föreståndarlön.
Och det är inte hennes fel, men...
En colombiansk tjej började ungefär samtidigt som jag, eller lite efter.
- Hon blev befordrad och inte jag. - Förstås.
- Det är orättvist. - Det tyckte jag med.
Tog colombianskan ditt parti och sa att du var där före?
Nej. Så jag...
Ingen kommer väl att posta om det här?
Marjorie, vår konstitution är till för att skydda dig.
Du känner saker, och det du känner är inte fel.
Okej.
Jag bestämde mig för att säga ifrån och frågade min chef
varför hon blev befordrad och inte jag.
Han sa att hon har bättre ledarförmåga än jag.
Jag vet inte vad som hände, men det brast liksom för mig.
- Det är för att hon är brun. - Tack för det!
Ingen tog mitt parti. Mina kollegor hjälpte mig inte.
- Jag kände mig galen. - Du är inte galen.
Det är bara, 'mångfald', 'inkludering' - det är som nåt jävla kodspråk!
Det står på alla blanketter!
Myndighetsblanketter, anställningsformulär...
Vartenda jävla kvitto, eller hur?
Så jag vet inte vad jag ska göra, och... Det är väl därför jag är här.
Tack för att du berättar och för att du säger din mening.
Jag vill också lägga till en sak.
Mexikaner och svarta kommer undan med att säga saker som:
-'Vita är så hemska.' -Hela tiden!
Min favorit är 'Vita är sämst'. Och ingen säger ett knyst.
Men så fort vi kommer med minsta lilla kritik,
- då ropar folk 'rasist'. - Ja. Marjorie, du är i gott sällskap.
Vi känner alla likadant. Om du har nåt att säga kan du känna dig trygg här.
Det är bara... Asiaterna kommer hit, tar över företag och gör oss sjuka.
Och jag säger inget. Sen är det storstadsungar.
De kan inte stava sitt namn och kommer in på bättre skolor än jag.
Men jag säger ändå inget.
Nu får bruna subbor specialbehandling för att de fått folk att tycka synd om dem.
Sen är det jag som är rasist? Det finns inget kvar åt mig i det här landet.
Jag är en bra människa. Jag jobbar hårt,
men jag vägrar åldras så här fattig medan folk säger att jag har det bra.
Det har jag inte. Jag sliter. Jag lever från lön till lön.
Ja, jisses...
Det är härligt att se unga i rörelsen. Jag fattar inte att du inte är gift.
Det ska vi lösa. Leslie är i samma situation.
Jag vet många bra singlar som skulle älska er.
Sämre från mig, men jag har några äldre.
Jag dejtar faktiskt bara äldre män...
Hör upp! Kan inte alla komma hit med en lista med tio toppenkillar?
- Ja, jättebra. - Alice?
Hej. Jag heter Alice och bor på Owen Street.
Och...
Jag är utledd.
Jag är ofta ensam med mina egna tankar.
Det är inte meningen att vi ska leva så.
Så jag hoppas att vi kan fortsätta växa och ta in nya människor.
Att vara här och höra Emilys inspirerande idéer får mig att känna mig som mig själv.
- Detsamma, gumman. - Man kan bli så isolerad som mamma.
- Därför måste vi rekrytera. - Ja, växa.
Du behöver inte vara ensam.
Prata med vänner och skapa en större gemenskap.
Hjälp dem med att hämta matvaror, och de kan hämta dina barn.
- Du kan ta upp idéer var som helst. - Kanske på en yogalektion.
- Just det! - Ja, det är perfekt.
De var de som startade Black Lives Matter. De skapar klyftan.
De tände en stubin och lät ungarna härja.
Emilys liv är viktigt, liksom mitt. All lives matter.
Vi har bättre läkare. Vi lever längre. Vi är bättre på att ta hand om varandra.
Det är fakta. Är jag en dålig människa för att jag erkänner fakta?
- Nej! - Herregud, nej.
Kom här...
- Tack... Och hej! - Jag heter Jessica.
Jag visste inte vad jag skulle vänta mig,
men Emily gav sig inte.
Alltså...
Min pappa var avdelningsordförande för KKK i Valentine, Nebraska,
och jag har varit medlem i hela livet.
Jag är mer aktiv inom Stormfront, eftersom vi lever på nätet.
Det brukar jag inte berätta, för jag vet vad folk tycker om oss.
Medierna framställer oss som stora, farliga monster.
Men är jag verkligen så skrämmande?
Jag är fyrabarnsmamma och gravid med mitt femte här!
Den här klubben tilltalar mig verkligen.
Jag brukar säga att det börjar med mammorna och vad de lär barnen.
Gud välsigne dig!
Jag vill inte starta bråk och tycker inte att vi ska 'lyncha packet',
som folk kanske tror. Jag vill snacka sunt förnuft.
Mångkultur fungerar inte, har aldrig gjort och kommer aldrig göra.
De tycker minsann inte om oss, och det är ömsesidigt.
- Jag har två barn. - Är du också mamma? Du får den här.
Jag ville ha fler, men de är ju dyra!
Och det är inte lätt att få lån från en judebank.
De älskar att säga nej. Det bästa de vet!
- Förlåt att jag skrattar. - Men det är sant.
Jag vet inte när det blev så, men vi grundade landet 1776.
Och tas det ifrån oss mitt framför näsan på oss.
Dylan driver vår butik, och vi kan knappt hålla oss flytande.
- För att illegala invandrare stjäl. - Ja, det gör de.
Och, åh gud...
De färgade ungdomarna som kommer in är så gnälliga och respektlösa.
De bara klampar på, och de är så högljudda.
Varför måste man vara så högljudd?
Och de gör det för att man inte ska kunna tänka klart.
Jag anser att en etnisk stat är den mest lyckade staten.
Det är så man får gemenskap, och det är så man reglerar marknaderna.
Jag har en journalistexamen.
- Så trevligt! - Jag vill använda det till att hjälpa oss.
Det första man måste göra är förstås att återta medierna från judarna.
Men Emily och jag har funderar på ett nyhetsbrev eller en tidning
med våra idéer. Om vi kan få ut dem på hyllorna kan vi nå folk.
- Vi har inte träffats. Jag heter Kim. - Hej, Kim!
- Leslie? - Min tur?
Förlåt! Jag heter Leslie, och...
- Förlåt, vad ska jag säga? - Vad du vill. Berätta varför du är här.
- Det finns inga felaktiga svar, Leslie. - Visst.
Jag är här för att Kim bjöd in mig, ärligt talat.
Och jag har verkligen haft tur med de vänner jag har.
Det är väl karma efter min skitfamilj.
Men i fängelset lärde jag känna en grupp människor som lärde mig tänka rätt.
Jag saknar verkligen att leva så.
Att bli tillsagd vad man ska göra och vart man ska gå, det funkar bra för mig.
Och en vän visste att jag behövde det här, så hon presenterade mig för Kim.
Hon ger mig stabilitet.
Och jag älskar hennes barn som om de vore mina egna.
Jag skulle döda för de barnen!
En dag vill jag ha en sån familj.
De bara tog hand om mig utan att ställa frågor.
Jag är bara här för att hjälpa till, med det jag kan.
Tack för att du berättar, Leslie För att du är här.
- Jag vill också lägga till det här. - Ja, jätteviktigt.
FEMININ, INTE FEMINIST
De här vänsterliberalerna säger att de kämpar för kvinnors rättigheter,
men de försöker bara göra oss maskulina.
Tänk själva, vem vill en kille hellre vara med?
Marjorie?
Leslie?
Eller nån späckig, brun val,
som kommer från nåt gudsförgätet land med nån äcklig sjukdom?
För våra mäns styrka och resurser...
får de det här.
- Efesierbrevet 5. - Just det.
Det är den enda könsbalansen
som bevisligen bygger starka familjer.
- Och vi behöver starka familjer. - Vännen...
Det började redan på 1960-talet,
med upplösningen av den traditionella familjen, där det fanns.
- Det förstörde verkligen för oss. - Ja.
Vilken tillgång du är! Snygg och smart - inte illa.
Jag vill bara kort uppmärksamma allt ditt arbete för att organisera det här
och få oss att samlas. Och bakade paj!
Du gör verkligen skillnad, åtminstone för mig.
Tack, Kim.
- Och du bakar supergod paj. - Ja.
- Jag antecknar och mejlar alla sen. - Kanske bör vi inte lämna spår?
Ursäkta, men vad har vi gjort som är fel?
Säg en enda sak vi har sagt eller gjort som är olaglig?
- Du har rätt. Förlåt. - Nej, säg!
- Förlåt mig, jag bara... - Emily.
Vi kan kanske prata om nyhetsbrevet? För det vore jättebra...
Jag vet inte hur ni har det, men jag behöver material för hemundervisning.
- Ni skulle höra vad de lär mina barn. - Jag kan bara tänka mig!
Jag hjälper dig med läroplanen.
Det har faktiskt alltid varit min dröm att skriva en barnbok.
Du borde...
Du borde ha en egen skola.
- Du vet, ha riktigt stora drömmar. - Ja!
De är en toppenidé, Leslie. Tack!
- Jag har faktiskt redan börjat på boken. - Va?!
- Ja, bara skissat efter skolan. - Du milde!
- Den är inte alls färdig. - Wow!
Vilken gullig hund!
- Hur lärde du dig teckna? - Min bror.
Han är den riktiga begåvningen.
Ni är båda så kreativa.
- Vidare till tidningen. - Ja.
Ska vi göra en lista över alla illegala invandrare i området?
Så att alla vet var de bor och så?
Vänta lite! Det är tanken,
och tidningen är ett steg i rätt riktning,
men vi måste akta oss i första numret. Vi vill engagera den breda massan.
Vi får inte vara för radikala.
Var mjuk på ytan,
så att starka idéer blir lättare att smälta.
Vi är det bästa hemliga vapnet, som ingen kollar i dörren,
eftersom vi går tyst fram.
Jag vet inte hur det här passar in,
men det är viktigt att förmana spaggar och afrikaner inför deras barn.
Då ser barnen föräldrarna som nåt att skämmas för,
så att de distanserar sig och assimileras snabbare.
Oj, ursäkta mig!
- Wow! Alice... - Aj!
- Alice! - Jag fick det över hela mig.
- Emily? - Förlåt så hemskt mycket!
- Nej, det var säkert mitt fel på nåt sätt. - Åh, gud!
- Fader, tack... - Gå härifrån.
- Ursäkta... - Snälla. Jag vill inte ha bråk.
- Men jag förstår inte. - Jag menar det.
Gå nu direkt, så anmäler jag er inte. Men nu med detsamma.
Skönt att jag inte förstörde soffan med!
Mina damer, ska vi gå hem till mig och dricka lite vin?
- Ja! - Gärna men jag kan inte för barnen.
- Nästa gång. - Förlåt, men Lars och jag har dejtkväll.
- Det låter fett. - Du låter som en apa när du säger så.
- Gud, det har du rätt i. - Vi kan jobba på det.
Jag önskar att jag kunde, men plikten kallar.
- Måste vi röja upp? - Nej då! Låt det vara.
- De har personal. Leslie, ska du med? - Javisst!
- Vi borde träffas med killarna. - Leta först upp en åt mig!
- Du hade passat med James. - Han som jobbar på bensinmacken?
- Ja, den rödhårige. - Hemska händer!
- Marjorie! - Nåt för mig?
- Ja, om du gillar korta, tjocka fingrar. - Ibland gör jag det!
- Då ska du välja James. - Lyssna inte på henne.
James vore toppen för dig. Han förtjänar en bra tjej.
Jag vill bara se bilder först.
Ja, det är alltid skumt när man kommer och de bara ser blä ut.
Ja, eller när de ler, och man ser deras tänder.
Åh gud! Jag vet precis vad du menar. Jag har gått från dejter.
- Här, vill du ha? - Tack.
Jag har alltid extra med.
- Ja, det värmer. - Ända in i märgen!
Titta på månen!
Det var första gången jag var i en kyrka sen jag var typ sju.
Jag är förvånad att jag inte brann upp och åkte direkt till helvetet.
Jag känner faktiskt likadant.
- Kanske har Gud förlåtit oss? - Vet inte, men han borde.
Tack. Jag mejlar anteckningarna sen. Jättetrevligt att träffa er.
- Jes, kör försiktigt. - Ha en underbar kväll, tjejer!
Jes! Du är hemsk!
Tack för inbjudan.
- Det var faktiskt schyst. - Alternativet var att ta livet av mig.
- Ska du till affären? - Ja, hur så?
- Vi behöver lite mer vin. - Alltid!
- Kan vi åka med dig? - Javisst.
- Kan vi ta en avstickare? - Visst!
- Pax för framsätet! - Fan ta dig! Jag skulle precis sätta mig.
- Okej... - Hejsan!
Jaha... Nej, det gick jättebra.
Ja, men Kim ska köra mig till affären, så kan du hämta mig där?
Toppen! Jo, och...
Några av tjejerna följer med hem för att dricka lite vin. Går det bra?
Jag vet inte.
Javisst!
Okej då.
Ja, jag älskar dig med. Hej då, vi ses snart.
-'Vi ses snart.' -Hallå där!
Craig ser fram emot att träffa mina nya vänner.
- Han är så rar. - Ja.
Välkomna till mammamobilen.
Ursäkta stöket, jag trodde inte jag skulle få sällskap. Och ursäkta stanken.
Det familjens omklädningsrum. Det är väl därför det luktar fötter.
Jag är van vid den här lukten - från baktill i butiken!
Det är Dylan, även om hon skyller på barnen.
- Åh nej! Gör dig av med honom. - Du är rolig.
Tack.
- Hur länge har du varit lärare? - I fem år.
- Det är länge. Vilka årskurser? - Jag undervisar i förskolan.
- Vad gulligt! De är så små. - Ja, jättesmå.
- De är så söta! Jag älskar det. - Grymt.
- Vilken ålder, sa du? - I förskolan, så fem eller sex.
Förresten, jag har en massa vintagekläder som jag vill sälja på nätet.
- Jaså? - Och...
Jag tänkte att vi kanske kan använda pengarna
till skolan, tidningen eller nåt sånt.
- Vill du det? - Du kan få grejer jag har liggande.
Det vore kanon! Jag måste ta bilder som jag kan posta, men...
Kanske skulle du vilja göra det? Du är så vacker, i princip en modell.
- Nej! Var inte dum. - Du har bäst gener av alla jag känner.
- Hon går med håven! - Kim!
- Du vet hur snygg du är. - Nej!
- Du är Barbie i verkligheten. - För helsike!
Jag borde ta med er överallt.
- Men seriöst, vi har alla bra gener. - Ja, det har vi.
Marjorie, jag vill inte stirra, men du har fantastiska tuttar.
- Det är sant. - Och jag är inte flata.
- Små men mäktiga är bäst. - Så vill du vara klädmodell?
Ja då.
Jag vill verkligen ha en egen skola.
- Du skulle vara perfekt. - Vet ni vad, tjejer?
Om niggrer får ha egna universitet, judar sina kulturcentrum
och islam sina egna lagar, då kan vi fan ha en egen grundskola.
Amen!
Leslie, gillar du nåt särskilt vin?
Nej, inte direkt.
- Rött, vitt, rosé. - Oj då, rosé!
- Jag kommer in. - Visst.
Har du fixat...?
Jag ringde, och han kommer på tisdag klockan tre.
Okej.
- Jag slår in det. - Tack, Kim.
Nej, vänta! Det är stängt.
Vi har stängt.
- Vi ska bara snabbt köpa en flaska vin. - Det kvittar, vi har stängt.
- Hon får köpa. - Jag jobbar här.
Förlåt, talar ni engelska eller ska vi ta det långsamt?
Vad sa du?
Jag har också jobbat hela dagen,
men kan jag köpa en flaska? Jag tar det dyraste.
Det här är min affär, och jag kan vägra betjäna vem jag vill.
Ja, men juridiskt sett krävs det bättre skäl än att vara en trött gammal fitta.
- Sluta, Lily. - Ursäkta?
Vad sa du?
- Skämtar du? - Vi går.
- Kommer du in och säger sånt? - Du måste lära dig att stå på dig.
Det där är hans syster.
Kom, vi går.
Nej. Köp ditt vin.
Du sa att du skulle köpa den dyraste flaskan.
- Visst sa hon så till dig, Kim? - Jo.
- Ja. - Det var det jag hörde.
- Du behöver inte. Kom. - Det är lugnt.
- Den kostar 300 dollar. - Vilket fynd!
Det är helt sjukt, Anne. Kom, vi går.
Vänta...
Okej.
- Det är lugnt. - Tack.
Ursäkta, men de enda som går runt med 300 dollar i kontanter
- är horor eller tjuvar. - Eller servitriser.
Förlåt, vänta lite...
- Vad är du för nåt? - Ja, har en guling knullat en mexare?
Ni behandlar mig så som ni ser mig, så det är väl det jag är.
- Släpp ut oss nu. - Hallå!
- Säg tack, bögjävlar. - Vi är systrar, din jävla idiot.
Vad fan sa du?
- Rör henne inte! - Släpp mig!
Släpp!
Släpp hennes väska, ditt djur!
- Ut härifrån! - Ut!
Ut med er!
Dra åt helvete!
Emily Reif, vet du hur det går för våldtäktsmän som din bror på kåken?
- Han får skita löst i resten av livet! - Fan ta er!
- Det är helt jävla sjukt! - Hon är en jävla slampa! Hon ljuger!
Hallå! Vad är det som händer, Kim?
- Det var så jävla respektlöst. - Är alla okej? Vad har hänt?
- Din bror skulle aldrig röra vid henne! - Vad har hänt?
- Hon hotade mig. - Det var subban som satte Jeff i fängelse.
Hon kom precis in hit med nån annan. Först kände jag inte igen henne.
Jag fattar. Det har varit en lång vecka. Nu köper vi lite vin och åker hem.
Craig, du skulle se dem. De hänger utanför Clark's och för liv.
- Vänta nu, känner du dem? - Nej.
Men hon gick i skolan med Anne. Den andra känner jag inte igen.
- Vänta nu... - Det är ingen fara.
Den jävla flatan måste lära sig hålla truten.
- Vet du var hon bor? - Ja...
Vi sticker dit. Kom igen.
Vi skiter i hennes badkar, stjäl hennes pass eller nåt.
- Hon vet inte att det är vi. - Lugn.
- Hon får inte vara så respektlös! - Vi bör nog inte göra det.
Varför inte? Annars lär de sig aldrig.
Jag kan göra det själv om ni vill, men hon får inte säga så till dig.
Det vore skitfett. Förlåt, jag menar att jag hänger med.
- Emily? - Det blir skoj.
Jag gör det om du gör det.
- Det går fort! - Okej, ja. Jag gör det.
Det är precis som i high school! Tillbaka i sadeln!
Vadå?
- Vad är det? - Jag har inte sagt nåt.
Vad tjurar du då för?
- Vet du vad du snackar om här? - Det är ett spratt!
Nej, det är ett grovt brott.
Se på mig.
Vi fick ett jobbigt samtal från doktorn, och kanske tänker vi inte klart.
Det här har inget med det att göra.
Du är så jävla korkad.
Vill du vara en liten fikus? Det får du gärna vara.
Vill du att din fru ska se på dig varje dag som en jävla mes?
Visst, det kan jag leva med, men jag vet inte om du kan det.
Du måste vara en man nu och lära folk att respektera dig.
Ingen får säga så till din fru, för det är respektlöst mot dig.
- Förstår du? - Ja.
Du, se på mig.
Vill du att jag ska se dig som en bögjävel, älskling?
- Nej. - Nej, det vill du inte.
Okej?
Ni kommer att få så långa, vackra barn.
- Kim! - Det är sant.
- Är vi klara? Nu kör vi. - Jag är redo.
- Lämna kvar telefonerna. Vänta! - Vadå?
- Lämna telefonerna här. - Varför?
Så att de inte kan spåra att ni har varit där.
- Det var smart. Faktiskt jättesmart! - Uppfattat, Craig.
- Upp med hakan, mjukisen! - Nu kör vi!
Jävlar!
- Jag älskar dig. - Jisses...
- Ers höghet, vagnen väntar. - Tack, kära du. Här kommer jag!
Nu jävlar!
- Tjejer... - Ja. Det ska bli så roligt!
Men Kim, vi håller tyst om det.
- Ja, förstås. - Det är klart!
- Tänk att vi verkligen gör det! - Jag älskar er.
- På med musiken! - Den här låten är skitbra!
- Ja! - Så jävla bra!
Hallå... Tyst! - Kim, kan vi stänga av musiken?
- Jisses! - Stäng av, tack.
- För helvete! - Förlåt.
Tråkmåns.
Det var kanske inte hela världen att Alice spillde på mig
och förstörde min älsklingströja, men...
- Det går nog bort. - Men hon är klumpig.
- Ska hon verkligen föra protokoll? - Hon är fysiskt klumpig men organiserad.
- Sakta ner. Det är precis här! - Förlåt.
- Vänster eller höger? - Höger. Ta till höger.
- Sväng långsamt. Det är brant. - Ja, riktigt brant!
Vi kan väl prata om Alice sen?
- Vänta nu, bor den kossan på höjden? - Ja, det gör hon.
Jag bor i ett tvålägenhetshus, och hon bor här uppe?
Ja, allt det här tillhör henne.
- Hon kan säkert se sjön. - Det kan hon.
- Hur vet du det? - Jag håller koll på henne.
- Du måste släppa det. - Det är åt helvete!
- Är det här den enda ingången? - Ja, från gatan.
Det är riskabelt. Om de kommer hem är vi fast.
Då får nån vakta. Det är enkelt.
- Här är det. - Det där?
Skjulet är större än min lägenhet!
- Har de husdjur? - Det tror jag inte.
- Jag vet inte. - Bor hon ensam?
- Vet inte. Ja, det gör hon. - Det är viktigt.
Hon bor ensam. Hon ärvde stället efter sin mamma, så hon bor här ensam.
- Rena åklagaren! - Inkvisitionen.
Fan... Okej, vi kan lika gärna göra det nu.
Fem minuter, och inte en sekund mer. - Vänta!
Jag väntar utanför, jag vill inte veta vad ni gör och när jag hämtar er drar vi.
- Ja! - Säger vi så?
- Ja, min sexiga man. - Där ser man sjön!
- Han ska stå vakt. - Förlåt, men jag har en fråga.
Stanna här och slå av motorn.
Om hon inte ens är hemma, varför då bara fem minuter?
- Är hon att lita på? - Ja, ingen fara.
- Craig, hon är reko. - Slappna av!
- Ja, jag är reko. - Fem minuter och inte en sekund mer.
- Vad sägs om det? - Jag tar med vinet.
- Jisses, vi har bara lite roligt. - Älskling, använd din överkroppsstyrka.
- Kim, gå längst bak. - Okej.
Fan också...
- Hon har en kajak! - Håll käften!
- Varför? Hon är inte hemma. - Håll käften.
- Vänta lite... - Vad är det?
Det här känns inte alls bra.
Det är för långt mellan huset och vägen. Alla kommer inte ut osedda. Emily...
- Har hon en hund? - Inte vet jag!
- Tyst med er! - Det är en valp!
- Klarar du inte av en hund, Craig? - Hej, kompis!
Så gullig!
- Ska jag kasta en sten genom fönstret? - Nej!
- Vi bör leta efter en nyckelgömma. - En nyckelgömma? Vad fan är det?
- Leslie! - Jag hittade den.
- Låg den bara där? - Den bara låg där.
- Konstigt att hon inte haft inbrott förut! - Håll käften!
Han är glad att se oss! - Hejsan! Kom här.
- Oj, det är ett stort hus. - Gode gud!
- Wow... Vilket fint golv! - Hallå!
Fyra minuter. Jag väntar utanför.
- Visst. - Kim, jag skämtar inte.
Du har förlorat ditt sinne för humor!
Hon har tvättmaskin och torktumlare. Frontmatade!
Undrar om de kan styras med mobilen.
Om jag ändå aldrig mer behövde gå till tvättomaten.
- Konsten är skit. - Riktig skit!
- Få se om vi har nåt... - Ja!
- Spara en öl till mig. - Vi får se.
- Titta på den här lillkillen! - Han är söt.
Du är rädd. Har mamma lämnat dig ensam?
Varför har hon gjort det?
- Marjorie, för helvete! - Släpp in mig.
- In med dig. - Ursäkta, är jag för högljudd?
Craig, Craig...
Jävlar... Helt otroligt!
Hur tänder man...?
Jag har alltid velat ha ett piano, men vi hade aldrig råd.
Fan också!
Förlåt, den bara... ramlade.
- Vad gjorde du? - Tappade ett glas.
- Städa upp det. - Okej, jag ska.
- Kim! Hjälp mig att hitta passet. - Jag kollar där uppe.
- Kan du gömma dig här inne? - Jag har alltid velat spela piano...
Det är svinkallt här uppe.
- Kim! Är du där uppe? - Ja.
- Har du hittat nåt? - Inte än.
- Det är mörkt - och kallt! - Jättekallt!
- Har du kollat under sängen? - Ja, men jag såg inget.
- Aj! - Där ser du!
Det är sånt vi långa, blonda modeller måste tänka på.
- Har du kollat här inne? - Nej, inte där.
- Jag har hittat hennes underkläder. - Fy! De luktar säkert.
Få se här...
- Vadå? - Jag hittade det!
- Herregud, du hittade det! - Vad ska vi göra med det?
- Vi har hittat passet. - Vi vet att subban inte är amerikanska!
Vi har hittat passet!
- Jag bara spelar piano! - Vem har tändare?
- Ska vi bränna det? - Jag såg tändstickor.
- Det var inte fem minuter. - Jo då. Kan vi gå nu?
Vi borde inte bränna det här, för här är rökvarnare.
Emily! Kom nu. Vi bränner det...
Vi gör det i din eldstad där hemma. Men vi borde kolla...
Vad är det?
Göm er. Skynda på!
- Göm er och stick när ni kan. - Helvete!
- Sätt fart! - Fan! Jag sa ju det!
Känns det bättre?
Fan!
Willie?
- Hon går. - Ta henne. Kom igen!
- Ta henne! - Helvete, helvete!
- Åh gud... - Det är ingen fara. Var bara stilla.
- Det är ingen fara. - Ta en stol!
- Ställ den där. - Jag har en här.
- Sträck fram händerna. - Tyst! Förlåt, var inte rädd.
Det var bara ett spratt.
- Förlåt. Vi ska gå. - Emily, vad...?
- Vad fan gör du? - Vad tror du? Jag tejpar fast henne.
Kim, nu går vi!
Kim, vad fan sysslar du med?
Håll käften, annars dödar jag dig! Hör du vad jag säger?
Det här är bara för att du var kaxig. Fattar du?
Det här är inte kul längre. Det är illa.
Jag älskar mitt jobb, och Terry behöver mig. Jag vill inte åka i fängelse!
Sluta nu bara! Sluta böla och gnälla som en fitta.
- Jag är trött på det! - Vad ska vi göra?
- Vad sysslar du med? - Vadå? Jag försöker hjälpa till!
Kim!
Nu går vi.
- Vart ska han? - Han är skraj!
Herrejävlar!
Vänta, var inte rädd!
- Stanna, stanna! - Hjälp!
- Låt mig vara! Sluta! - Var inte rädd. Jag kan förklara.
- Vi går in, så förklarar jag. - Snälla sluta!
Följ bara med in, så förklarar jag.
Följ bara med. Förlåt, jag är verkligen ledsen.
- Var bara stilla. Snälla, för fan! - Sluta!
Jag vill inte göra dig illa. Tvinga mig inte!
Okej? Följ bara med. Förlåt.
Nu går vi in.
Okej?
- Vad fan...? - Nej, nej!
Oroa dig inte, det ordnar sig!
Sluta. Sluta. Sluta nu.
Knuffade du mig, din subba?
Vad i helvete är det här?
- Älskling... - Rör mig inte!
- Craig, vart ska du? - Craig!
- Vi klarar oss utan honom.
Vi klarar oss utan honom! Du behöver inte honom.
Du är bättre än han. Han är en liten fitta.
Vi klarar oss.
Vi går ut och pratar. - Rör er inte!
Ut nu, allihop!
Vi har ögonen på er! Pistolen är riktad mot er hela tiden.
- Kim, håll den riktad mot dem. - Ja.
Jag har dem.
- De närmar sig. - Vi måste skrämma skiten ur dem.
- De vet vilka vi är. - Funkar det att skrämma dem?
- Ja, skrämma skiten ur dem. - Jag vet inte. Hon är seg.
Då skrämmer vi verkligen skiten ur dem!
- Jag kan inte. - Kim...
- Jag behöver mina barn... - Jag förstår, och du klarar det här.
- Jag behöver dig. - Sluta se på mig!
- Du måste lugna ner dig. - Jag är lugn!
Det är enda sättet. Vi måste bara skrämma skiten ur dem ordentligt.
Finns det nåt som vi inte har tänkt på?
- De skulle inte var hemma! - Nu måste alla slappna av.
Det är inte så krångligt.
Kim, du känner varenda snut som kommer in i butiken.
Jag har sett det. Om de frågar, så förnekar vi det.
Vi sopar undan alla spår, torkar bort våra fingeravtryck överallt,
slänger skräpet och sen är det klart. Det blir ord mot ord - utan bevis.
Och tro mig, när jag är klar med dem kommer de att flytta från stan. Okej?
Jag ska lösa det här. Kim, jag löser det.
Okej? Och nu kommer det roliga.
- Jisses! - Vi måste...
Vi skrämmer skiten är dem, röjer upp och sticker.
- Vi borde sticka med detsamma. - Stick då.
- Bara gå! - Fan också...
- Ska vi göra det? - Varför går du på möte klädd som en hora?
- Respektlöst! In hit med dig. - Gode gud...
- Kan du hjälpa mig, Marjorie? - Jag ville bara ha lite vin!
- De rör vid varandra. - Okej, jag fixar det, Kim!
- Herregud! - Släpp!
Släpp henne!
- Herrejävlar! - Sluta röra på er!
Allt det här händer för att du bestämde dig för att stå på dig.
- Lugna ner dig. - Emily...!
Lilla subban, jag behöver din telefon för att spela musik.
Vänta, hon har den säkert i väskan. - Har du mer horpengar?
Okej, få se här... Fan också.
Kan du ta hennes telefon?
- Förlåt... - Vad gillar du för sorts musik?
Emily! Snälla, släpp min syster!
Håll käften... Vänta, vill du att vi släpper din syster?
Vill du det? Att vi släpper henne?
Kanske ska vi släppa henne. - Fast du ser så klen ut.
- Vad sägs om att mata henne? - Ja.
Hon kanske behöver äta nåt. Här har vi proteiner!
Kan inte du mata henne, Marjorie?
- Håll käften. - Rör dig inte och sluta knulla din syster.
Lugn, jag ska inte göra dig illa. Jag ska bara mata dig.
- Håll hennes händer! - Gapa stort!
Varsågod! Vill du ha en banan?
Vill du följa med och äta banan?
Hon tycker nog det är lite torrt.
Jag behöver nåt flytande. Vi vill ha nåt flytande.
Här har vi det!
Är du törstig? - Öppna den!
- Varsågod. - Hon är törstig.
- Vad torrt hår du har, gumman! - Har du stulit whiskyn från min affär?
Vi får återfukta det.
Vi ska återfukta det ordentligt.
Hon har National Geographic-tuttar. Jag har aldrig sett såna på riktigt!
- Så torrt! - Kanske har hon också torrt hår.
Så där ja...
Sitt stilla!
- Marjorie! Vad sysslar du med? - Jag filmar med hennes telefon.
Vad gör du? Fattar du inte att vi inte ska lämna några spår. Herrejävlar!
Se på mig!
Se på mig! Se på mig!
Har vi varit här?
Har vi nånsin varit här?
- Lögnare! - Tänker du nånsin säga nåt?
- Du är en lögnaktig hora, va? - Har vi nånsin varit här?
- Hon kvävs. - Hon kvävs!
Slå henne i ryggen!
- Ta av den! - Hjälp mig lite!
Fan också!
Vad är det med henne?
- Ta av den. - Hon kvävs. Herregud!
- Vad är det med henne? - Jordnötter! Hon har nötallergi!
Fan också!
- Hämta hennes EpiPen i väskan i mitt rum! - Förlåt, jag hör inte vad du säger.
- Snälla, hämta den! - Ursäkta, vad sa du?
- Lily! Nej, nej... - Herregud, vad fan är det här?
Skynda dig!
- Jävla skit. - Snälla, skynda!
- Åh gud... - Se på mig! Lily, Lily, Lily!
Se på mig, Lily. Öppna... Nej, håll dig vaken.
Jag älskar dig, gumman!
-'Adrenalin mot allergiska reaktioner.' -Ge det till henne!
Det ser ut att vara för sent.
Nej, nej, nej...
Fan... Herregud!
Lily, vakna!
Vad har ni gjort? Åh gud!
- Det är ert eget fel. - Hon gjorde motstånd.
- Det vore lättare om hon visat respekt. - Varför gjorde ni det här?
Vakna Lily, jag älskar dig. Nej, nej, nej!
Vakna, vakna... Nej!
Nej!
Kim, vad gör du?
- Ta de här. - Vad gör du?
Det måste vara skinande rent här. Vi måste torka alla ytor och slänga allt.
- Och hon, då? - Jag tänker inte förlora mina barn!
- Det här gick inte som jag ville! - Slappna av!
Du! Det var du som gjorde det här!
- Nej, det var du! - Ditt jävla slödder!
Ursäkta? Vi gjorde det för din skull, så dra åt helvete!
Håll käften! Det var ingens fel. Vi visste inte att hon var allergisk...
Marjorie! Kom in hit!
Kim, kom hit!
Vi måste ta på oss handskar.
- Va? - Ta på handskar.
- Gud... - Vi måste få det att se ut som våldtäkt.
Va?
Ingen misstänker kvinnor om det är våldtäkt.
- Tror du att jag ska göra det? - Det sa jag inte.
- Jag kan inte. Vi borde gå. - Nej, vi måste röja upp efter oss.
- Det är ingens fel. Gör det bara. - Jag ska.
- Jag behöver en morot. - Jag bara fortsätter städa.
Vi borde inte haft skor, det är säkert.
- Nej... Nej! - Håll käften!
Håll käften!
Det är så här du lär dig!
Du får vad du förtjänar!
Åh gode gud!
Subba!
Förlåt för att jag skrek på dig.
- Okej. - Jag var bara panikslagen.
- Jag vet. - Du har inte gjort nåt fel.
Och jag tror inte att jag klarar det. Och...
Jag vet att du är väldigt stark, så...
Visst. Jag gör det.
Jag gör det här åt dig,
och sen visar du upp mina kläder åt mig.
- Va? - Mina kläder till nätbutiken.
Du ska vara modell
Ja...
Åh gud!
- Jag kommer att spy. - Kim!
Gå ut och hitta nåt till liket. Okej?
Åh, herregud!
Fan!
- Jag hittade den här. Jag vet inte... - Det funkar.
Okej.
Marjorie, kom och hjälp mig.
- Kom och hjälp mig. - Vad i helvete!
Lägg allt skräp här.
Gode gud, gode gud...
Andas.
Du måste andas. Okej?
- Kan du bära de här burkarna? - Ja.
Bra.
- Vart ska vi ta dem? - Till sjön.
Och säcken måste sjunka. Kan du bära de här?
Andas! Så ja.
Andas, andas...
- Jag bär ut dem i bilen. - Ja, gör det.
Fan...
Fan!
- Vi måste sticka nu. - Okej.
- Fan, vad de är tunga! - Jag har den!
Halka inte. Hennes spott är över hela golvet.
Okej, ta det lugnt...
Det här...
Jag måste torka det här.
Emily, skynda dig! Vad fan gör du där inne?
Okej, okej...
Fan också!
Kom igen, ut med dig!
Bli kvar här! Okej...
Fan också!
Hon är tung. Hjälp mig, Marjorie!
Ta dig samman! Herregud!
Bara ta en sup till eller nåt!
Andas, andas. Andas!
Andas! Andas!
Så ja...
- Okej! - Hör på mig.
- Du måste sätta dig i bilen. - Ja, jag ska.
- Allt klart? - Allt klart. - In i bilen!
Sätt dig i bilen!
- Tog du med allt? - Ja, allt.
När vi har dumpat dem måste vi tillbaka och städa allting noga.
Ja, varenda centimeter. Vi torkar bort fingeravtrycken och allt.
- Det blir skinande rent. - Allt måste vara rent.
Ingen kommer nånsin att få veta att vi var där.
Okej? Åh, helvete!
Det ordnar sig.
- Är din båt...? - Vart ska vi?
- Var är din båt? - Vid piren.
- Vilken pir? - Den vid ödehuset.
Okej, vi kör dem dit.
Vi borde bara begrava dem i skogen.
- Med vad, Leslie? - Med en spadjävel!
- Och var får vi tag i det? - De hade säkert en!
Fan ta dig! Det var du som sa till oss, så gör mig inte förbannad!
- Det är ditt fel! - Det var för din skull. Jag har bra idéer!
Jag kan kliva ur bilen, så får ni klara er själva!
Nej, snälla! Lugna ner dig. Förlåt.
Förlåt.
Om du utmanar mig igen får du se hur det går.
Kim, är vi snart framme?
- Är vi snart framme? - Ja.
Marjorie, det ska finnas en pannlampa i handskfacket.
- Den tillhör en av ungarna. - Okej.
- Den är... Hittade du den? - Ja, här är den.
- Jag går ut... - Vänta tills bilen kör förbi.
Och öppnar grinden.
Kim.
Kom igen!
Kom igen. Det är bra.
Marjorie, har du min pojkes pannlampa?
- Du behöver den här. - Tack. Du vänder bilen.
Sen bär ni ner säcken till mig på stranden.
Okej...
Fan...
Fan!
För helvete!
Jävla skit!
Okej...
- Det är bra. - Knuffa.
- Jag knuffar. - Två...
Har du den?
- Jag kommer! - Hur gick det, Emily?
Jag kommer!
- Var tysta! - Det är ett ödehus. Ingen hör oss.
Två, tre!
Sätt dig på den sidan, Kim.
- Vi drar i den. - Knuffa!
- Fortsätt! - Vi måste bara ur leran.
- Kom igen! - Marjorie, kom hit och hjälp oss!
- Okej, jag går runt. - Kom hit!
- Skjut på! - Jag försöker!
Där ser du, ni behövde mig!
- En av er följer med mig. - Jag hänger med.
Okej. Kan ni skjuta ut oss?
- Ett... - Idioter!
- Fan ta dig, Marjorie! - Fan ta dig!
Paddla bara.
Det är för djupt. Jag kan inte knuffa den längre.
- Emily. Ett, två - paddla! - Förlåt.
Ett, två, tre!
Fan också!
Ett, två, tre!
Ett, två, tre.
- Här? - Längre.
- Här? - Längre!
Herregud!
Här?
Okej, här.
- Hjälp mig. - Det gör jag!
Vi klarade det.
- Leslie, vi klarade det! - Nu sticker vi.
Sväng. Ett, två, tre! Kom igen!
Översättning: Richard Schicke www.firstlightmedia.com